ANTARKTIS, VINTERN 1982
Jag kommer ihåg ett skämt. Det är roligt.
Seorg och hans fru hade sex en natt och plötsligt står deras son vid dörren.
Vänta lite. Är vi på rätt väg? Olav!
- Vad letar vi efter? - Fortsätt köra.
Vi börjar närma oss. Vi kommer underrättas på platsen.
Okej. Fortsätt med skämtet.
Pojken blir rädd och springer från rummet gråtandes.
Mamman säger: "Älskling! Vad ska vi göra nu?" Du vet hur kvinnor är...
Pappan säger: "Låt mig ta hand om det."
Då går han tills ungens sovrum för att säga att han skämtade.
Han öppnar dörren och ser jäkeln ha sex med sin farmor.
Han går vilt upp och ner, upp och ner.
Då tittar han på pappan och säger: "Vad är det, pappa?"
Du leker med min så då får jag leka med din, eller hur?
Stanna!
Är det här?
Vi är rätt över.
Rör er inte!
Sätt igång ljuset.
Herregud!
Översättning: death_star Text hämtad från www.Undertexter.se
- Kate! - Fan!
- De säger att du har väntat på dem? - Självklart. Tack, Hanks.
- Du glömde bort, eller hur? - Nej, jag bara... Ja.
Han ville... Det är han.
- Jag är dr Sander Halvorson. - Kate Lloyd.
- Ja. Vet du vem jag är? - Det gör jag.
Adam har berättat om dig. Du special- iserade på ryggradsdjur paleontologi.
- I första hand, ja. - Du har framställt prover från packis.
Jag har arbetat med flera kallväder utgrävningar.
Bra.
En gammal vän till mig har en geologisk forskningsstation i Antarktis.
För 48 timmar sen hittade hans team något... ganska enastående.
Jaså? Vad hittade de?
Vi flyger ner dit imorgon kväll för att undersöka platsen.
Och jag behöver en paleontolog.
Du kan säkert förstå att jag behöver veta mer om vad jag ska gräva upp?
- Det finns en struktur. - En struktur?
- Ja. - I Antarktis?
Och en individ. Det är allt jag kan berätta.
- Och jag får inte fundera på det. - Tyvärr. Jag behöver ditt svar nu.
Tja... Jag är med.
Strålande. Adam kommer ge dig information om vår avgång.
- Vi ses i bilen. - Självklart. Tack.
Adam.
- Vad i helvete är det? - Du vet lika mycket som jag.
Jag har jobbat för honom i tre år och har aldrig sett honom så här upphetsad.
Är hon Amerikanska?
Titta på den där killen.
Hur är det överhuvudtaget möjligt?
Jag hoppades att du kanske kan hjälpa mig med något?
Jag kan inte få tag på en tidning som inte är tre veckor gammal-
-och jag är en man i desperat behov av viss information.
Gör inte så här mot dig själv.
- Och vad är det för information? - Hur går det för Cavaliers?
- Jag följer inte football. - Det är ett basketlag.
- De spelar basketboll. - Knappast. Det är ju Cavaliers.
- Ledsen att jag inte kunde hjälpa. - Det gör inget.
Vad ni än jobbar med så borde ni bli klara om ett par dagar.
- Varför då? - Det är ett oväder på väg. Ett otäckt.
God morgon, Griggs. Han har rätt.
Det sista stället du vill vara på är instängd med en massa norska killar.
Lita på mig.
Basen i sikte åt höger.
Det här är H3 Sea King ankommande till Thule. Hör ni mig?
Hejsan, H3 Sea King. Vänligen anländ från väst. Laddningsplattan är klar.
Bravo, återvänder.
Du kan gå, Griggs.
- Dr Halvorson? - Ja?
Välkommen till Thule. Edvard bad er att åka till platsen genast.
Lars ska köra er.
- Välkommen. Kliv in. - Tack.
Hejsan, sir.
Var försiktig.
- Försiktigt. - Edvard!
- Du kom. - Självklart.
Det här är Kate Lloyd.
Columbia paleontologi. Adam Finch, min forskningsassistent.
- Det här är Edvard, min gode vän. - Det här är Karl och Juliette. Geologer.
- Välkomna. - Okej.
Låt mig visa er varför ni flög 1600 mil.
Helvete!
Vi har uppskattat att den har varit här i cirka 100.000 år.
Vi fångade upp en signalsändning. Kanske ett nödanrop.
Otroligt.
Vi tror att signalen startades när överlevaren klev av farkosten.
Överlevare?
Herregud.
Vet du hur långt tid det kommer ta att ta ut den, Kate?
Om du har rätt utrustning... kanske en halv dag.
Bra.
- Ska jag fråga dig hur tunn isen är? - Den är inte i en sprickzon.
Så det är en väldigt liten risk för sprickor. Och isen är ganska tung.
Vi tror vi kan få ut den välbehållen.
Grov uppskattning, ungefär två till fyra meter stor. En och en halv meter hög.
Se till att alla håller sig borta från radion. Ingen information får läckas.
- Har vi något lämpligt för det här? - Det är redan där. Allt är ordnat.
Jag är Peder. Trevligt att träffas.
Så ni har ordnat allt. Jag tror inte ni behöver mig.
Han då? Är han ointresserad i smyg...?
Det är Lars. Han förstår inte engelska, men han arbetar som ett djur.
Som du ser från radarbilderna, farkosten ristade en 200 meter tunnel i isen.
Så om jag har förstått rätt. Du kraschade in i en glaciär...
...och sen utan information så lämnar du det mysiga området av ditt skepp?
Han kanske var skadad och ville hitta ett varmt ställe.
Jag antar att den inte hittade det.
Första natten är svår.
- Det var inte meningen att väcka dig. - Det gör inget.
Jag kommer aldrig titta detsamma på dem.
Vad menar du för transportvikt?
För att skära ned det till en flyttbar vikt, måste vi skära härifrån till hit.
- Börja med 10 cm. - Jag har aldrig trott på det här.
Det har jag alltid gjort.
- Är allt klart? - Snart.
Bra.
Innan vi börjar ska jag ta ett vävnadsprov.
- Är det verkligen en bra idé? - Ja.
Förutsättningarna är så oförutsägbara och vi har inte rätt utrustning.
Sterilisering är ett problem.
- Vad är din minsta diameter borr? - Upp till 30 millimeter.
Mycket bra. Jag tror någonstans här.
Kate. Ett ögonblick.
I fortsättningen, säg inte emot mig framför de där människorna igen.
Du är inte här för att tänka. Du är här för att få ut den där saken ur isen.
Jag hoppas att det är förstått.
- Har du nånsin smakat det här förut? - Nej, det har jag inte.
- Det smackar äckligt. - Herrar. Damer.
Efter en kort men fulländad undersökning av vår besökare...
...kan jag säga otvetydigt att jag aldrig har sett något på en cellulär nivå...
...som det vi har i rummet bredvid.
Påverkan av det här fyndet kommer märkas i tusentals år.
Från och med nu, världen som vi känner till har för alltid blivit förändrad.
Ni kommer alla bli förevigade som personerna som gjorde upptäckten.
För vår upptäckt! Skål!
Tack ska ni ha.
Tror du att de betalar en bonus för en utomjording istället för kolprover?
- Har ni något bättre än hostmedicinen? - Du, Griggy.
- Kan du gå och hämta spritflaskan? - Visst, inga problem.
Jag fixar det.
Var la jag flaskan?
Herre jö...
Fan ta dig.
Helve...
Den bröt ut!
Det är inget jävla skämt! Den jäkla saken lever!
Jag var i rummet och tittade på isen och den jäkla saken hoppade ut!
Vi söker i grupp av två och tre.
Hela lägret. Om ni hittar den, dra er tillbaka. Försök inget på egen hand.
Och var försiktiga. Vi vet inte vad den är kapabel till.
Det är inget där.
Lämnade du den öppen, Griggs?
- Jag kommer inte ihåg. - Fan.
Bara var försiktig. Saken hoppade genom taket för fan.
- Visa inte för Lars. - Herre jösses.
Där under.
Försiktigt.
Försiktigt för fan.
Helvete! Vi måste hämta de andra!
Hjälp! Här borta!
Hjälp, någon! Här borta!
- Den anföll Henrik. - Kom.
- Jösses! - Där inne!
Herregud, gör något!
Skjut den! Skjut jäveln!
Vi måste bränna jäveln! Bränn den!
Kasta den!
Sluta, för helvete!
Hans blodtryck är lågt.
Henrik hade två små barn.
Ja, det är hemskt. Det är en hemsk tragedi.
Vi är alla chockade över vad som hände med Henrik.
Med all respekt, vi måste undersöka kvarlevorna innan allt upplöses.
- Det var en man. Inte kvarlevor. - Jag pratade om varelsen.
Jag är säker på att alla är medvetna om hur viktig den här upptäckten är.
Det här kan vara enda gången mänskligheten har besökts av en utomjordisk livsform.
- Vi är förpliktade att undersöka den. - Gick inte så bra förra gången, va?
Jag tycker att vi borde förgöra den. Helt och hållet.
Jag tycker att du har bidragit tillräckligt i den här frågan nu.
Lyssna, din man, Olav är illa tilltygad.
Vi flyger till McMurdo vid soluppgången och tar honom till militärsjukhuset.
Vad ska du berätta för dem?
Jag ska berätta sanningen, så galet som det låter.
Vad ska vi göra nu?
Hämta den där saken, Peder.
Kate? Kan du hjälpa till här?
Kom igen.
Dra upp den sidan.
Hans ansikte är omsluten i någon typ av fostersäck.
Från vävnaden... ser den nästan ny ut.
- Vad gjorde den mot honom? - Verkar som att den uppslukade honom.
Någon typ av matsmältning. Det är fascinerande.
- Mår du bra? Är du säker? - Ja, jag mår fint.
- Behöver du något? - Nej, jag mår bra.
Vad är det här?
Det ser ut som titanplåt. Används för att stärka ben och frakturer.
Ja, det stämmer. Henrik bröt armen förra året.
Han behövde åka till Argentina för att laga det.
Så varför är den inte kvar i hans arm?
Det är en bra fråga.
- Vad gör du? - Jag tog ett prov av Henriks vävnad.
Jag vill ta reda på vad den här saken gjorde mot honom.
Du borde ta en titt på det här.
Cellerna är inte döda.
Det är inte möjligt.
Ser ut som att utomjordingens celler angriper Henriks celler och sen...
- Ser ut som att de omvandlar... - De kopierar hans celler.
- Jag vet inte om det är vad jag ser... - De kopierar honom.
Det kommer att ordna sig, Olav. En läkare ska ta hand om dig i McMurdo.
Kate.
- Hej. - Hej.
Vi ska åka. När vädret klarnar så kommer vi tillbaka med hjälp.
Okej.
- Håll honom varm. - Det ska jag. Kom nu.
Sätt dig där. Så där.
Nu drar vi härifrån för fan.
Carter! Vänta!
Hon vinkar ner oss.
- Vad står på? - De borde inte åka.
Carter. Vi åker härifrån bara.
Skitsamma, vi landar. Ta ner henne.
- Är något på tok? - Nej, allt är som det ska.
De glömde säkert något. Vi lyfter igen på nolltid, okej?
Oroa dig inte. Håll ut.
Något är fel.
Hailing McMurdo eller den som lyssnar på nödkanalen. Hör ni mig?
Jag upprepar, det här är Thule Station.
De kraschade här, bakom den här bergstoppen.
Det är omöjligt att nå dem.
Det här är inte begripligt. De har gott om synlighet, eller hur?
Borde vi inte försöka leta efter dem?
Vi behöver helikoptern för att komma nära dem. Såvida vi inte tankar eller anropar.
Allt det här kan inte vara en slump.
Radion är död. Den är fan död. Inkommande ovädret.
Det är för mycket störningar.
Fyra personer saknas. Vi har ingen helikopter eller radio.
Du gjorde ett misstag med att ta hit dem. Fler personer kan dö.
Vi vet inte ens om de är döda eller inte. Colin, Lars, hämta er utrustning.
Vi tar en snövessla till nästa bas. Gör det nu, Lars.
Det är ingen bra idé.
- Och varför då? - Ingen får lämna lägret...
- ...tills vi vet mer om vad som pågår. - Jag fattar besluten om det här lägret.
- Varför vinkade du ner helikoptern? - Jag trodde att den var i fara.
- Varför? - Jag tog ett prov av Henriks blod-
-och jag såg att utomjordingens celler levde fortfarande.
De kopierade Henriks celler. Replikerade dem.
Adam såg det också.
Är det sant?
Jag vet inte. Jag vet inte vad vi såg.
- Vi såg något. - Jag förstår inte. Vad säger du?
Att den här saken kan och har säkert kopierat en person.
- Det är inte möjligt. - Det här är galet.
Okej! Kate? Det här är inte rätt tillfälle att skapa panik.
Vi lugnar oss, samlar våra tanker och diskuterar det här privat.
Vi behöver inga privat möten. Vi alla vill ha den jävla informationen!
Det finns mer.
- Vad är de där? - De är fyllningar från någons tänder.
Jag hittade dem i en blodpöl i duschen.
Den kan inte klona oorganiskt material. Så den spottade ut de här.
- Vi har redan ödslat massa tid. Lars? - Lyssna!
När jag gick tillbaka för att kolla upp det, hade någon städat undan.
Någon hade torkat bort det. Så vad det än är...
...är den fortfarande här.
Jag har hört tillräckligt. Lars, Colin, hämta utrustningen. Tio minuter.
Snäll, Edvard. Du får inte gå.
Ni får inte gå! Ni vet inte vad vi har att göra med.
Bra jobbat.
Kate?
Jag vet inte om jag borde prata om det här.
- Jag vill inte att nån råkar illa ut. - Prata om vad?
Du sa att någon torkade bort blodet från duschen.
- Och att någon här inte är sig själv. - Snälla, Juliette. Vad såg du?
Efter kraschen, jag tror att jag såg Colin komma ut från duschen.
Han höll något. Det kunde ha varit en handduk, en trasa, något för att torka.
Jag vet inte säkert, men det är bara att jag...
Han ska ge sig av med Edvard. Vi kan inte låta dem. Ingen av dem får gå.
Jag vet var de har nycklarna till fordonen.
- Var är de? - I den där lådan.
- Den här? - Ja.
- Hur många letar jag efter? - Fem.
Tre och fyra.
Du sa att det fanns fem?
Spring!
- Vad hände, Kate? - Den tog Karl.
Kate.
Bränn den!
Det räcker.
Brinn i helvetet.
Vad fan är det som händer med oss?
Den anfaller sitt byte, kopierar det perfekt...
...och sen gömmer sig inuti. Väntar.
Är den fortfarande bland oss?
Det kan vara vem som helst av oss.
- Vi måste härifrån. - Ja, genast.
Du kan hamna i ett fordon med den. Du kommer vara ensam. Sårbar.
Det är precis vad den vill. Dessutom ger du den en väg ut härifrån.
Ett sätt att sprida sig. Det är som ett virus.
- Så vad gör vi med virus? - Karantän.
- Vi isolerar den och sen dödar den. - Ja.
Vi måste lita på vetenskapen.
Utsätta vårt förorenat blod till varelsens celler kan skapa en reaktion.
Vi tar blodprov från alla. Ja, och vi testar var och en av dem.
Ja, Adam och jag kan göra det.
Okej.
Lars och jag gör fordonen obrukbara.
Vi måste lita på den här planen.
Det är vår enda chans att klara oss igenom det här.
- Är det alla? - Ja, det är klart.
- Inga fler fordon? - Det är bara de här.
Vad är det?
Granater.
Är allt som det ska?
Ja, allt är bra.
Bra.
Ska vi gå, Lars? Vi borde gå, Kate.
Ovädret blir värre.
Vem är det där?
Skynda. De kommer.
Amerikanerna.
Det är omöjligt för en människa att överleva den där kraschen.
Vi borde bränna dem. Här och nu.
- Kom igen, din jävel! - Peder! Det kan vara mord.
- Det kan vara överlevnad, Kate. - Ja, men vi behöver inte döda dem.
Vi kan låsa in dem... tills Sanders test är klart.
Snälla.
Så är det här en bra idé? Låsa in oss?
Du behöver vår hjälp.
Ta det jävligt lugnt.
Varna dina forskare att de inte kan hantera det vi såg i helikoptern.
Ni kan vara en av de där sakerna.
Det är ganska svårt att tro att ni båda överlevde kraschen.
- Jag förstår det, men... - Vi förbereder ett test.
Och då får vi reda på vem som är vem. Det är allt jag kan erbjuda er nu.
Fan! Försök att släcka det!
Någon saboterade det. Det finns inget kvar. Ingenting.
- Nu finns det inget test. - Hur kunde det här ske?
Det var ingen olyckshändelse. Du. Du var där inne med honom.
- Du var kvar sist. - Hur kan du anklaga mig?
- Han döljer något. - Jag var borta i två minuter!
- Du vill inte att sanningen ska fram. - Skitsnack! Det här är en jävla mardröm!
Det kan finnas ett annat sätt.
Jag tror att det kan finnas ett annat sätt att veta.
Ge mig din ficklampa, Peder.
Säg till Lars att öppna sin mun. Säg att han ska öppna munnen.
Öppna munnen.
Bra.
Lars har fyllningar. Så han är mänsklig. Den kan inte kopiera oorganiskt material.
Ser du?
Ja.
Bra.
- Öppna. - Kom igen!
Det är din tur. Öppna munnen!
Okej. Bra.
Det är åtminstone något. Ett sätt att eliminera några av oss.
Ska jag bli dödad för att jag använder tandtråd?
- Ingen ska dödas. - Kate?
- Öppna käften. - Kom igen, Kate.
- Gör det bara. - Kate.
Öppna.
Stå där borta.
Du vet lika väl som jag att det finns för många faktorer.
Öppna munnen.
Öppna munnen!
De är porslin.
Stå bredvid Adam.
Är det någon annan som har porslinsfyllningar? Eller rena tänder?
Det här är fan löjligt.
Det här är fel.
Jonas, du och Lars går ut. Hämta Carter och James. Vi ska undersöka dem också.
Varför lämnar vi inte dem där de är? De kan inte göra något.
- Vi måste veta. - Hon vill att vi ska hämta Amerikanerna.
Kom då. Kom igen då!
Smart tjej.
- Ja. - Hon har makten nu.
Fan! De har rymt.
- Lars. Vi går tillbaka. - Nej. Vi måste hitta dem.
Var försiktig. De är inte mänskliga!
Lars!
Lars! Vänta!
Peder. Lugna dig.
Hotet är inte här. Det är där ute. Amerikanerna är fienderna.
- Han har rätt, Peder. - Det spelar ingen roll vad de säger.
Du kan inte lita på dem.
Vakta dem.
Kate! Kom igen!
Skynda!
- Var är de? Var är resten? - De anföll honom.
- Vem? - De tog Lars! Peder! De tog Lars!
- Vad hände? - Vi måste hjälpa honom.
- De tog Lars. Fienden är där ute. - Vi vet inte om vi kan lita på dem!
- Lyssna inte på dem, Peder. - Vakta dem, Peder!
De är inne.
- Var i helvete är Lars? - Lugna ner dig! Jag sa lugna ner dig!
- Var fan är Lars? - Lägg undan den!
- Kan någon säga till honom. - Lyssna inte på dem, Peder.
- Lägg ner den! - De dödade Lars! Bränn dem!
Peder?
Okej! Jag vill bara kolla till min vän.
- Det är lugnt. - Han tänkte avfyra.
- Den kommer att fatta eld! - Den kommer att explodera! Se upp!
Edvard?
Ta upp honom.
Du. Ja, du. Hjälp honom!
Okej, kom fram! Genast för fan!
Alla till hobbyrummet.
Ta upp honom, kom igen.
Sitt ner.
Inte alla av oss är mänskliga.
Sätt honom på soffan.
- Hjälp! Hjälp mig! - Herregud! Få bort den från honom!
Vad fan är det där?
- Carter! - Bränn den, Carter!
- Det är något fel på den! Vänta! - För i helvete, bränn den!
Se upp!
Adam!
Fan! Bordet, Carter!
- Det är något fel med trycket. - Fyll lite luft i röret.
Se upp!
Carter!
Vi måste få upp luften.
Nej!
Herregud! Bränn den!
Nej!
Jag är hos dig, kompis.
Carter.
- Är allt väl? - Ja.
- Själv då? - Inte än.
Vi hittar och dödar den.
- Jag tror att det var Sander. - Ja.
- Fan! - Herregud! Där!
- Ser du den, Kate? - Vart tog den vägen?
- Där! - Akta dig!
Låt bli. Rör inte den.
- Hör du det där? - Ja.
Kate!
- Sander. - Vänta. Än sen?
- Han kommer frysa ihjäl. - Och om han inte gör det?
Om den kommer härifrån... miljontals människor kan dö.
- Den har ingenstans att ta vägen. - Jo, det har den.
Okej.
Vad är det?
- Vad hände med Lars? - Vi dödade inte honom.
Kom.
Spring!
Kate!
Kate?
Kate!
Så vad gör vi nu?
Det finns en rysk station... ungefär 80 km härifrån.
Borde ha tillräckligt med bränsle.
Vi ska klara oss tillbaka, okej?
Okej.
Kom nu.
Jag ska lägga den här där bak.
Vet du hur jag visste att du var mänsklig när du dök upp på basen?
Nej.
Ditt örhänge.
Det var på andra örat.
Kate? Vad gör du?
Vi pratar om det. Prata med mig. Kate?
Kate!
Nej!
Herregud.
Hallå? Hallå, kan någon höra mig?
Hallå!
Är det nån här?
Edvard?
Hallå!
Är det nån här?
Lars? Lars, det är Matias. Det är Matias!
- Öppna munnen. Gör som jag säger! - Vad fan är det som pågår?
Kan inte låta den rymma. Starta helikopterjäveln!
Lyft den! Nu! Skynda!